Andrej Andrejevič Markov a matematická lingvistika (2) - Sedlačíková, Blanka (Učitel matematiky, 2017)
<span data-sheets-value="{"1":2,"2":"Markov\u016fv nejv\u00fdznamn\u011bj\u0161\u00ed p\u0159\u00ednos je z oblasti\u00a0teorie pravd\u011bpodobnosti, kterou m\u016f\u017eeme roz\u010dlenit do t\u0159\u00ed hlavn\u00edch skupin: z\u00e1kon velk\u00fdch \u010d\u00edsel, centr\u00e1ln\u00ed limitn\u00ed v\u011bty a teorie markovsk\u00fdch \u0159et\u011bzc\u016f. Posledn\u00ed z\u00a0uveden\u00fdch se vyvinula v\u00a0teorii stochastick\u00fdch proces\u016f. Markovsk\u00fd \u0159et\u011bzec je posloupnost n\u00e1hodn\u00fdch prom\u011bnn\u00fdch, v\u00a0nich\u017e je budouc\u00ed prom\u011bnn\u00e1 ur\u010dena prom\u011bnnou sou\u010dasnou bez ohledu na zp\u016fsob, jak\u00fdm p\u0159\u00edtomn\u00fd stav ze stavu p\u0159edchoz\u00edho vznikl. Prvn\u00ed statistick\u00e9 \u0161et\u0159en\u00ed v\u00fdskytu hl\u00e1sek provedl Markov na textu b\u00e1sn\u011b Ev\u017een On\u011bgin, pravd\u011bpodobn\u011b proto, aby jeho teorie byla obecn\u011b srozumiteln\u00e1. Nejsp\u00ed\u0161 se jedn\u00e1 o prvn\u00ed aplikaci matematiky v\u00a0jazykov\u011bd\u011b. Prvn\u00edch 20\u00a0000 znak\u016f t\u00e9to b\u00e1sn\u011b rozd\u011blil na 200 skupin po 100 hl\u00e1sk\u00e1ch a pot\u00e9 zji\u0161\u0165oval, kolik se pr\u016fm\u011brn\u011b vyskytuje samohl\u00e1sek v\u00a0jedn\u00e9 skupin\u011b. D\u00e1le zkoumal, jak\u00e1 je pravd\u011bpodobnost, \u017ee po samohl\u00e1sce n\u00e1sleduje samohl\u00e1ska, po samohl\u00e1sce souhl\u00e1ska apod., nav\u00edc zkoumal i \u0159ady 3 znak\u016f. Sv\u00e9 pozorov\u00e1n\u00ed roz\u0161\u00ed\u0159il na 100\u00a0000 slov z\u00a0pov\u011bsti Detskije gody Bagrova-vnuka. Rozporuje pr\u00e1ci N. A. Morozova, kter\u00fd se sna\u017eil podle v\u00fdskytu hl\u00e1sek ur\u010dit individu\u00e1ln\u00ed charakteristiky jazyka rusk\u00fdch spisovatel\u016f. Markov sv\u00fdmi pracemi polo\u017eil z\u00e1klady jazykov\u011bdn\u00e9 discipl\u00edny naz\u00fdvan\u00e9 matematick\u00e1 lingvistika."}" data-sheets-userformat="{"2":6528,"10":2,"11":3,"14":[null,2,0],"15":"Arial"}">Markovův nejvýznamnější přínos je z oblasti teorie pravděpodobnosti, kterou můžeme rozčlenit do tří hlavních skupin: zákon velkých čísel, centrální limitní věty a teorie markovských řetězců. Poslední z uvedených se vyvinula v teorii stochastických procesů. Markovský řetězec je posloupnost náhodných proměnných, v nichž je budoucí proměnná určena proměnnou současnou bez ohledu na způsob, jakým přítomný stav ze stavu předchozího vznikl. První statistické šetření výskytu hlásek provedl Markov na textu básně Evžen Oněgin, pravděpodobně proto, aby jeho teorie byla obecně srozumitelná. Nejspíš se jedná o první aplikaci matematiky v jazykovědě. Prvních 20 000 znaků této básně rozdělil na 200 skupin po 100 hláskách a poté zjišťoval, kolik se průměrně vyskytuje samohlásek v jedné skupině. Dále zkoumal, jaká je pravděpodobnost, že po samohlásce následuje samohláska, po samohlásce souhláska apod., navíc zkoumal i řady 3 znaků. Své pozorování rozšířil na 100 000 slov z pověsti Detskije gody Bagrova-vnuka. Rozporuje práci N. A. Morozova, který se snažil podle výskytu hlásek určit individuální charakteristiky jazyka ruských spisovatelů. Markov svými pracemi položil základy jazykovědné disciplíny nazývané matematická lingvistika.