Andrej Andrejevič Markov a matematická lingvistika (2) - Sedlačíková, Blanka (Učitel matematiky, 2017)
<span data-sheets-value=""1":2,"2":"Markov016fv nejv00fdznamn011bj016100ed p015900ednos je z oblasti00a0teorie pravd011bpodobnosti, kterou m016f017eeme roz010dlenit do t015900ed hlavn00edch skupin: z00e1kon velk00fdch 010d00edsel, centr00e1ln00ed limitn00ed v011bty a teorie markovsk00fdch 0159et011bzc016f. Posledn00ed z00a0uveden00fdch se vyvinula v00a0teorii stochastick00fdch proces016f. Markovsk00fd 0159et011bzec je posloupnost n00e1hodn00fdch prom011bnn00fdch, v00a0nich017e je budouc00ed prom011bnn00e1 ur010dena prom011bnnou sou010dasnou bez ohledu na zp016fsob, jak00fdm p015900edtomn00fd stav ze stavu p0159edchoz00edho vznikl. Prvn00ed statistick00e9 0161et0159en00ed v00fdskytu hl00e1sek provedl Markov na textu b00e1sn011b Ev017een On011bgin, pravd011bpodobn011b proto, aby jeho teorie byla obecn011b srozumiteln00e1. Nejsp00ed0161 se jedn00e1 o prvn00ed aplikaci matematiky v00a0jazykov011bd011b. Prvn00edch 2000a0000 znak016f t00e9to b00e1sn011b rozd011blil na 200 skupin po 100 hl00e1sk00e1ch a pot00e9 zji01610165oval, kolik se pr016fm011brn011b vyskytuje samohl00e1sek v00a0jedn00e9 skupin011b. D00e1le zkoumal, jak00e1 je pravd011bpodobnost, 017ee po samohl00e1sce n00e1sleduje samohl00e1ska, po samohl00e1sce souhl00e1ska apod., nav00edc zkoumal i 0159ady 3 znak016f. Sv00e9 pozorov00e1n00ed roz016100ed0159il na 10000a0000 slov z00a0pov011bsti Detskije gody Bagrova-vnuka. Rozporuje pr00e1ci N. A. Morozova, kter00fd se sna017eil podle v00fdskytu hl00e1sek ur010dit individu00e1ln00ed charakteristiky jazyka rusk00fdch spisovatel016f. Markov sv00fdmi pracemi polo017eil z00e1klady jazykov011bdn00e9 discipl00edny naz00fdvan00e9 matematick00e1 lingvistika."" data-sheets-userformat=""2":6528,"10":2,"11":3,"14":[null,2,0],"15":"Arial"">Markovův nejvýznamnější přínos je z oblasti teorie pravděpodobnosti, kterou můžeme rozčlenit do tří hlavních skupin: zákon velkých čísel, centrální limitní věty a teorie markovských řetězců. Poslední z uvedených se vyvinula v teorii stochastických procesů. Markovský řetězec je posloupnost náhodných proměnných, v nichž je budoucí proměnná určena proměnnou současnou bez ohledu na způsob, jakým přítomný stav ze stavu předchozího vznikl. První statistické šetření výskytu hlásek provedl Markov na textu básně Evžen Oněgin, pravděpodobně proto, aby jeho teorie byla obecně srozumitelná. Nejspíš se jedná o první aplikaci matematiky v jazykovědě. Prvních 20 000 znaků této básně rozdělil na 200 skupin po 100 hláskách a poté zjišťoval, kolik se průměrně vyskytuje samohlásek v jedné skupině. Dále zkoumal, jaká je pravděpodobnost, že po samohlásce následuje samohláska, po samohlásce souhláska apod., navíc zkoumal i řady 3 znaků. Své pozorování rozšířil na 100 000 slov z pověsti Detskije gody Bagrova-vnuka. Rozporuje práci N. A. Morozova, který se snažil podle výskytu hlásek určit individuální charakteristiky jazyka ruských spisovatelů. Markov svými pracemi položil základy jazykovědné disciplíny nazývané matematická lingvistika.